Zaujal vás nějaký fyzikální jev? Nevíte si rady s jeho vysvětlením? Neváhejte a napište nám svůj dotaz!
nalezeno 1493 dotazů
1013) Jak zjistit kapacitu nabíjecí baterie?
05. 05. 2003
Dotaz: Lze pomocí jednoduchého digitálního multimetru zjistit aktuální
kapacitu nabíjecí baterie s maximální kapacitou 1850 mAh (AA 1,2 V NiMH)?
Jak lze zjistit aktuální stav baterií? Pro uvedenou 1850 mAh jsou
ukazovány hodnoty 1,34 V a 5,50 A. Nějaký vzorec související s kapacitou? (David)
Odpověď: Jde vám o to, zintegrovat proud, který do zvolené zátěže akumulátor dává,
přes čas. Takže k jednoduchému multimetru musíte dodat sebe a hodnoty
proudu v nějakých rozumných intervalech poznamenávat, dokud nějaký proud
teče (nebo než napětí klesne například pod 1 V). Potom spočítáte kapacitu
jako například nejtriviálnějším možným způsobem, že posčítáte příspěvky
(interval).(proud) nebo podle libosti rafinovaněji. Výsledek bude určitě
záviset na tom, jakou zátěž zvolíte (budete-li z akumulátoru ždímat velký proud
nebo jen malý), bude záviset i na režimu vybíjení (např. necháte-li akumulátor
trochu odpočinout).
Máte-li chytřejší multimetr, který lze připojit k počítači, je to
snazší neboť si nemusíte poznamenávat čísla. Jste-li bastlir, udělejte si
obvůdek, který bude akumulátor zatěžovat konstantním proudem a pak už stačí jen
změřit čas.
Jste-li více pragmaticky založený, tak si uvědomte, že napětí NiCd i
NiMh zprvu rychle poklesne, pak delší dobu klesá jen velmi pomalu a pak
začne nezadržitelně padat. Takže strčte baterky do spotřebiče, pro který
je chcete používat, používejte způsobem, který potřebujete, a párkrát
změřte, jaký berou proud. Až se baterky vybijí, vynásobte efektivní čas,
kdy jste je využíval, hodnotou proudu zprostředka akce a máte kapacitu.
Když se hodně liší od udané, pak se možná způsobem použití hodně lišíte od
představ výrobce nebo jste si koupil šmejd. Při případné reklamaci mějte
první aspekt na paměti.
Dotaz: Je možné, aby v běžném fotoaparátu, na běžném filmu, který se dnes
používá, zanechalo stopy jiné elmag. záření než viditelné
(např. ultrafialové)? (Vladimír Sommer)
Odpověď: Ano, možná, alespoň v klasických fotografických knihách se doporučovalo
ve vysokých horách používat UV filtr kvůli lehkému rozostření, které mohou
způsobit UV paprsky, lomící se trochu jinak než viditelné světlo. Myslím
si ale, že by se to chtělo podívat na absorbci UV v dnešním standardním
mnohačočkovém objektivu s vícenásobnými antireflexními vrstvami. Možná, že
až tak moc UV neprojde. Pokud v některé optice nabízejí měření brýlí,
skočte tam se svým objektivem a napište nám výsledek.
Dotaz: Při vaření kávy (turek) dělá voda ohřátá na sporáku v konvici v šálku
kávy hezkou voňavou pěnu.
Ohřátá voda v rychlovarné konvici pěnu v šálku kávy neudělá.
Nemám vysvětlení. Prosím o odpověď proč? (Ružena Hrabáková)
Odpověď: No to jsou mi dotazy. Já samozřejmě nevím, ale když si vařím vodu na
plynu, obvykle zalívám kafe vroucí vodou hned poté, co se vařit začala. S
rychlovarnou konvicí spíš čekám, až se vypne. To je pak voda už chvíli
vroucí, možná trochu zbavená rozpuštěných plynů, možná častěji už nevroucí
ale chladnoucí. Navrhuji kafe pozorovat a například hypotézu, kterou jsem
vyslovil testovat - zalívat ho dřív nebo později, případně rychlovarnou
konvici sama vypnout, když její řev kulminuje a rychle zalívat. Informujte
nás, prosím, o výsledku.
Dotaz: Chtěl bych vědět, jak závisí viskozita kapaliny na teplotě.
Existuje na to nějaký vzorec? Pokud ano, chtěl bych znát jeho odvození. (Vladimír Sommer)
Odpověď: Dynamická i statická viskozita závisejí na teplotě, a to různě (protože i
hustota kapaliny, která se v definici viskozit projeví, se s teplotou
mění). Obecně vzato s rostoucí teplotou viskozita klesá, ovšem obecný
vzorec by asi byl málo platný, protože teplotní závislosti fyzikálních
vlastností se u konkrétních kapalin mění případ od případu mění různě.
Zejména u kapalin s dlouhými molekulami se statistika a geometrie uplatní
podstatně víc, než v případě molekul spíše kulových. A voda, výjimka snad
ve všem všudy, má molekuly zdánlivě krajně jednoduché! Nezapomeňte ani na
to, že některé molekuly se mohou při vyšších teplotách vratně i nevratně
měnit (např. rozpad dimerů).
Odvození je vždy vázáno na více či méně vhodný model kapaliny, na
síly působící mezi jejími molekulami a na "statistické zpracování" těchto
mezimolekulárních sil.
Pro praxi je ovšem nejjednodušší experimentálně změřit viskozitu
kapaliny při různých teplotách a standardními prostředky "nafitovat" na
zjištěnou závislost vhodnou jednoduchou křivku; její výběr (případně
inspirovaný modelem) pak určuje "složitost" a přesnost aproximace.
Dotaz: To že jedna částice dokáže jakoby procházet dvěma štěrbinami a pak
interferovat sama se sebou je v učebnicích poměrně široce popisovaný
jev včetně ukázek výsledků konkrétních pokusů. Omlouvám se však za svou
lenost, že se touto cestou táži na nějaký odkaz na pokus, kdy se např.
zjišťovalo, že dostatečně slabé světlo ze dvou sesynchonizovaných
laserů neinterferuje, tedy jinak, že míra interference záleží na
intenzitě a jaká je tato závislost. (Jan Dostál)
Odpověď: Tady je záludné, co myslíte sesynchronizovanými lasery (při frekvenci
řádově 1015 Hz...) Difrakční obrazce na štěrbinách byly spolehlivě
získány
světlem natolik ztlumeným, že jeho jednotlivé fotony byly od sebe vzdáleny
desítky metrů. Tyto pokusy mj. přesvědčivě vyvrátily snahu interpretovat
interferenční obrazce jako "kolektivní záležitost". Zde nebylo vůbec
podstatné, zda ony fotony byly z jednoho či více zdrojů.
Ovšem pro seriózní uvažování (nikoli pro povídání o zajímavostech
ze světa nad kávičkou) je potřeba vzít tužku a papír a počítat; a pak
navrhnout a provést pokus, který by byl počítaným problémem popsán a řešen.
To, že interferenční obrazce stejného typu (lišící se ovšem délkou vlny)
dostáváme pro světlo (fotony), elektrony i dokonce pro molekulové svazky,
zřejmě svědčí o vlnové podstatě i toho, co by v klasickém pojetí měla být
částice.